Tekstityksen versionumero: 1.2. Päiväys: 10.05.2007
Suomennos: Dille, Jerba, Platypus, ZayD, Perttula ja Cromwell
Oikoluku: Cromwell
PIILAAKSON PIONEERIT
Älkää pitäkö tätä pelkkänä elokuvana.
Pelkkinä elektroneina ja magneettipulsseina, jotka on muunnettu -
muodoiksi, kuviksi ja ääneksi.
Kuunnelkaa minua. Olemme täällä muuttaaksemme universumia.
Miksi muuten olisimmekaan täällä?
Luomme aivan uutta tietoisuutta, aivan kuten taiteilijat tai runoilijat.
Pitäkää tätä sellaisena.
Tekemisemme muuttavat ihmisten ajattelutapoja.
Steve, tällä hetkellä minua kiinnostaa enemmän -
saada valaistus näyttelijättäreen. Ymmärrätkö?
Simon, suo anteeksi.
- Michelle. - Niin?
Michelle, kävele. Kävele hitaasti kohti kameraa.
Näinkö?
Aivan.
Olen aina miettinyt, miltä Stevestä mahtoi tuntui.
Lapsesta asti hän pyrki aina luomaan -
jotain uskonnollisen kokemuksen ja ristiretken välimaastosta.
Kuten tämä mainos. Se oli legenda siitä asti, kun Ridley Scott ohjasi sen.
Aivan kuten kirjassa 1984, jossa oli sorrettu kansa, -
jonka pieni kapinallisuuden kipinä ajoi -
kapinoimaan pahaa Isoveljeä vastaan.
Vauhtia.
Savua.
Te kolme, tulkaa minun kanssani. Muut pysyvät taustalla.
Se on voimakkaampi kuin yksikään armeija.
Olemme yhtä ja meillä on vain yksi päämäärä.
Yhden päämäärän. Yhden syyn.
Vihollisemme puhuvat itsensä kuoliaiksi, -
ja me hautaamme heidät omaan sekasortoonsa.
Me nousemme voittajiksi.
13 vuotta myöhemmin Steven on noustava lavalle Bostonissa.
Se oli... Se oli outoa.
Kilpailun aikakausi välillämme -
on ohi.
Kiitos, Bill.
Kiitos, kun olet kanssamme.
Sen ansiosta maailma on parempi paikka.
Microsoft tuhoaa Applen! Heihin ei voi luottaa!
Tiedän. Tiedän, -
että osalle tämä uutinen voi olla järkytys.
Steve puhumassa Bill Gatesille, -
joka katsoi Steveä kuin kirjan Isoveli. Ja olihan hän!
Vuosien ajan Steve oli mennä järjiltään Billin tekojen tähden.
Ja nyt hän on lavalla koko maailman edessä -
kertomassa, että hän on lähestulkoon uudelleensyntynyt Messias.
Miten näin pääsi käymään?
Kalifornian Berkeleyn yliopiston kampuksella on esiintynyt häiriöitä.
Santa Barbaran kampuksella uutisoitiin pienestä mellakasta.
- Mielenosoittajat sanovat... - Yli 400 oppilasta -
on osallistunut mielenosoitukseen.
Aamulla poliisi alkoi ampua kyynelkaasua hajottaakseen väkijoukkoa.
Oppilaiden edustajat tahtovat tavata yliopiston edustajia -
kertoakseen mielipiteensä Vietnamista.
- Steve, mitä hemmettiä teemme täällä? - Häivytään täältä.
Pysykää siellä. Menkää takaisin.
- Älä pudota laatikkoa! - En tietenkään!
Oletko kunnossa? He luulevat tekevänsä vallankumousta.
- Eivät he tee, vaan me. - Teemmekö?
Steve ei ollut tavallinen kaveri. Hän näki asiat aina omalla tavallaan.
Esimerkiksi Berkeleyssä minä näin vain kilotavuja tai piirilevyjä.
Hän näki karmaa tai elämän tarkoituksen.
Tapasimme Steven kanssa miehen, jota pidettiin Berkeleyn sankarina.
Hän keksi, miten järjestelmää käytetään hyväksi.
Häntä kutsuttiin Captain Crunchiksi, -
koska hän keksi, että pillillä, -
joita sai Captain Crunch -muropaketeista, -
oli samat äänenkorkeudet kuin puhelinfirman kaukopuhelulaitteistolla.
Tällä rakentamallani laitteella voi soittaa minne tahansa maailmassa ilmaiseksi.
- Sitten testasimme sitä soittamalla paaville. - Puhu sinä hänelle.
- Voivatko he yhdistää paaville? - Keksin sen.
Keksin, mistä on kyse. Tiedätkö sinä?
- On kyse vallasta. - Naulan kantaan.
Aivan kuin niissä maissa, joissa sotilaat syöksevät presidenttejä vallasta.
Ensimmäiseksi vallataan -
kaikki viestintäkeinot, kuten radio, televisio ja lehdet.
- Uskomatonta. - Tieto on valtaa.
Minä rakentelin laitteita ja Steve myi niitä, -
kunnes eräänä päivänä poliisit melkein saivat meidät kiinni.
Luojan kiitos, he eivät tienneet mikä laite oli.
Kannattaisi käydä parturissa, pojat.
Aloin rakennella jotain, mistä emme joutuisi vaikeuksiin.
- Eihän tuo ole puhelulaite. - Tämä on tietokone.
Tarvitsemme puhelulaitteita, emme tietokoneita.
- Mercury News -lehdestä tulee toimittaja. - Miksi?
Äitini kertoi heille, että rakennan tietokonetta. He haluavat tehdä siitä jutun.
Woz, älä nyt viitsi. Kysyn sinulta vakavan kysymyksen.
Haluatko jäädä loppuelämäksesi tänne takahikiälle?
Asuin lapsuuteni täällä. Ei tämä ole takahikiä.
Olen varma, että lehtenne pitää Steven tietokoneesta.
Hän on niin viisas. Hän rakensi sen ylimääräisistä osista.
Steven, toimittaja on täällä.
Se syttyi tuleen. Ensimmäinen mahdollisuuteni julkisuuteen, ja tietokone syttyy tuleen.
Olen pahoillani.
POIKA NAURAA JA TIETOKONE PALAA
Ollessani vielä Berkeleyssä rakentelin erikoisia laitteita -
yleensä vain huvin vuoksi.
Mutta hupi on tärkeää.
Ongelma oli, että minä, Steve ja hänen tyttöystävänsä kärsimme rahapulasta.
Jouduimme tekemään hulluja asioita saadaksemme rahaa.
- Tiedän, mistä saamme töitä. Näin ilmoituksen taululla. - Millaista työtä?
En tiedä, mutta se vaikutti viihdealalta.
Pukeutuisimmeko satuhahmoiksi lastenkutsuille?
Steve ei sopinut siihen hommaan.
Edellisessä elämässäni saatoin olla runoilija tai taiteilija.
Ehkä puhut edellisistä elämistä, -
koska et tiedä, kuka itse olet.
Mitä helvettiä selität? En tiedä, kuka olen?
Ethän tiedä. Sanoit...
En halua puhua siitä sinun tai kenenkään muun kanssa.
Yritän vain auttaa.
Ei kyse ollut yhteydenpidon lopettamisesta, -
mutta hän kävi varmasti paikoissa, joissa minä en.
Nautti gurun opeista Intiassa ja asui kommuunissa Oregonissa omenoita poimien.
Se oli Stevelle oikeastaan matka.
Niin ulos maailmaan kuin sisäiseen itseensä.
Hän kävi varmasti oudoissa paikoissa.
Oletko nähnyt uusimman Playmaten? Miss Lokakuun?
Miss Elokuu on paljon parempi. Tissit tähän asti.
Rehellisesti sanoen, Ballmer. Et ole sivistynyt.
Niin varmaan. Niin kuin sinä kuljeskelisit ympäriinsä Platoa lukien.
Olet ainoa tuntemani ihminen, joka voi tehdä huonekaluja Playboy-lehdistä.
Sinulla on tarpeeksi lehtiä kasataksesi tuolin.
- Ei tarvitse huolehtia, niiden sortuvan, koska ne ovat liimattu yhteen. - Häivy.
- Ne ovat kiinni toisissaan. - Välillä olisin halunnut kuristaa Bill Gatesin.
Se kaveri pystyi muuttamaan minkä tilanteen tahansa pokeripeliksi.
Unohda koulutus. Pokeria.
Tänään voi tulla maailmanloppu? Ei hätää, pokeria.
Tai vihdoinkin selvitimme elämän tarkoituksen. Lisää pokeria.
Ja voittaminen. Kaverilta repi hiuksiaan, jos hävisi. Sitä ei tapahtunut usein.
- Täyskäsi. - Voi pojat
Terve, Bill.
Huoneemme olivat kuin kasinot. Tai oikeastaan kuin sotkuiset kasinot.
Ja Bill nukkui siellä, minne tipahtikin.
Bill, mullistus alkoi ilman meitä.
Bill ja Paul Allen ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka.
Jos heidän elämäänsä kuului sana "intohimo", -
se tarkoitti vain yhtä asiaa. Tietokoneita.
Erityisesti tämä, jonka joku hyypiö teki Albuquerquessa.
Mitä tämä on, pornoa insinööreille?
- Hitto, Altair. - Olenko minulta mennyt jotain ohi korvien?
Miss Lokakuun voin ymmärtää, mutta tämä?
Tämä on parempaa kuin Miss Lokakuu. Tämä on tietokone.
- Voi luoja. - Artikkelissa lukee, -
että he tarvitsevat jonkun kehittämään tietokonekielen sitä varten.
Tällä hetkellä se vain on ja vilkkuu.
Hänen, joka keskustelee Ed Robertsin kanssa, on myös mentävä tapaamaan häntä.
Sitten sinun pitäisi mennä, koska näytät meitä paremmalta.
- Enkä näytä. - Te molemmat näytätte kamalilta.
- Totu siihen. - Mitä meidän pitäisi sitten tehdä?
Helppoa. Sinä soitat ja sanot olevasi Paul.
Sitten Paul menee Albuquerqueen ja sanoo olevansa Paul.
Mitä aiot sanoa?
Hei, herra Ed Robertsille, kiitos.
Täällä on Paul Allen, soitan Massachusettsin Cambridgesta.
Meidän tehtävämme on etsiä, mitä tämä kaveri ei tiedä tarvitsevansa, -
mutta tarvitsee, ja tehtävä selväksi, että hän tarvitsee sen.
Ja että vain me tiedämme ratkaisun asiaan.
Mitä?
- Herra Roberts? - Aivan, herra Allen.
Uskon, että meillä on täällä haluttu tuote.
Sanon näin, koska olen saanut yli 50 puhelua ihmisiltä, -
jotka haluavat työskennellä kanssamme Altair-projektissa.
Juttu on näin, että -
livautin kaksi naista huoneeseeni.
Ja he ovat alasti. Täysin alasti.
Tiedättehän, sillä tavalla ihanan alasti.
Älkää sanoko, etten koskaan tehnyt mitään takianne, koska he odottavat teitä juuri nyt.
- Ole hiljaa, Ballmer. - Kerroin heille, -
että kirjoitatte tietokonekieltä.
Saman tien he alkoivat voihkia siitä.
"Tietokonekieltä."
"Fortran, Fortran!"
Lopeta, Steve.
Anteeksi vain, kun yritän pelastaa teitä -
tuhlaamasta koko Harvardin lukuviikkoa -
tämän Traf-O-Data -simulaattorin parissa -
kun muut vetävät naamat ja naivat.
- Paul, ovatko nämä binäärejä? - Luovutan, luovutan.
Voi pojat, Bill.
Bill, sinun pitäisi keksiä parempi iskurepliikki.
Kysymällä hänen kouluarvosanojaan hän ei varmasti tee sitä.
- Unohdin kirjoittaa lataajan. - Tuo ei ole edistymistä, Bill.
Ei, ei. Ymmärsin juuri jotakin. Paul on menossa Albuquerqueen.
Unohdin kirjoittaa lataajan, joka yhdistää tietokoneen kaukokirjoittimeen.
Jos hän käynnistää koneen eikä pysty lukemaan nauhaa, olemme mennyttä.
Jos hän ei tehnyt sitä koneessa, olen mennyttä.
- Ymmärsin sen juuri. - Toivon niin.
Jos tämä Albuquerque-homma olisi onnistunut, olisin lopettanut Harvardin.
Oletko hullu?
Minun kai pitäisi lukea lääkäriksi tai jotain.
Gynekologiksi ehkä.
- Minä lennän. - Niin lennät.
- Tässä sitä mennään. - Ballmer...
Olet ainut tuntemani, joka maksaa stripparille, jotta tämä pukee vaatteet päälleen.
Tulehan, juoppolalli.
Selvä.
Hei, Bill, joko vaatteesi tai sinä, mutta -
jokin takuulla tarvitsisi pesua.
- Anteeksi, että epäonnistuimme. - Mennään.
- Öitä. - Anteeksi, että epäonnistuimme.
Bill, Bill...
Se on Altair. He antoivat sen meille lahjaksi.
Me näytimme heille.
Woz, onko meillä oltava hiiriä?
Anna olla, pidän hiiristä. Tämä on Irving.
- Myrkytät ruumistasi. - Anna olla. Anna ne tänne.
- Ne ovat ranskalaisia. - Sitä juuri tarkoitan.
Ranskalaiset, aitoa amerikkalaista ruokaa.
En voi syödä niin kuin sinä. Hedelmiä koko ajan. Se on outoa.
Ei se ole outoa, se on puhdasta. Puhdistaa sielun.
Odota. Sinun pitää kuulla tämä. Minulla on mahtava tänään.
Oletko kuullut juopuneesta, joka nousi pois metrosta sanoen:
"Eksyin jonkun tyypin kellariin.
Olisitpa nähnyt, millaisia junia hänellä oli."
Bay Arean Vitsilinja tekee päivästäsi yhtä naurua.
Minulla on uusi puolalainen vitsikirja. Se viihdyttää minua vuosikausia.
- Miksi? - Miksi?
Se naurattaa. Ihmiset soittavat päivittäin vain kuullakseen viimeisimmän vitsini.
- Se tekee päivästä paremman. - Oletko varma, että tämä toimii?
- Kyllä, kunhan se ei syty palamaan. - Älä vitsaile.
Pidän vitseistä.
Vitsit saavat minut hyvälle tuulelle.
Palkkasin yksityisetsivän tänään.
Haluan löytää äitini.
- Oikean äitini. - Et koskaan puhu siitä kanssani.
- Adoptiostasi. - Tyyppi ehkä pystyy löytämään hänet.
Miksi hermostut aina, kun Arlene ottaa sen puheeksi?
Arlene? Arlenella on omat ongelmansa.
Vanhempani eivät halua edes nähdä häntä. Hän soittelee minulle jatkuvasti.
Ainakin teen omaa juttuani.
Onko parempi olo?
Steve, kerrohan toisille, miltä sinusta tuntuu.
Aivan kuin...
- Kuin se olisi poissa. - Mikä on poissa?
Vihan tunne.
Kuin vihan tunne olisi poissa.
Se on poissa.
Siihen aikaan kävimme jatkuvasti Berkeleyn Homebrew-tietokonekerhossa.
Siellä joukko tyyppejä vietti kaiken vapaa-aikansa, -
yrittäen päästä käsiksi paikallisten yritysten tietokoneisiin.
Siellä esiteltiin kotitekoisia laitteita.
- Useimmat eivät kuitenkaan toimineet hyvin. - Popular Electronics -lehdessä kirjoitettiin -
noin vuosi sitten uudesta Altair 8800:sta.
Olin hermostunut kävellessämme sinne kotona tekemäni tietokoneen kanssa, -
mutta sain lisävirtaa, kun monet tulivat luokseni ja halusivat jutella kanssani.
- Hallussamme olevat piirustukset... - Mikä tämä on?
- Tutustu siihen. Se on ensimmäinen näkemäsi tietokone. - Miksi siinä on näyttö?
Siihen aikaan en ollut hyvä puhumaan ihmisille, mutta Steve oli ilmiömäinen.
Tämä on yhtä vallankumouksellista, kuin Alexander Graham Bellin ensimmäinen puhelu.
Puhuuko hän Altairista? Törmäsin ongelmiin vasta, kun yritin käyttää sitä.
Yhtäkkiä meille selvisi, mitä halusimme elämältä.
- Emme halunneet mitään muuta. - 30:een asti.
Tämä on ensimmäinen henkilökohtainen tietokone, jonka haluatte ostaa.
Mahtavaa, saimme myytyä 50 kappaletta!
IBM paskantaa housuihinsa.
- IBM tuskin edes tietää, keitä me olemme. - Hyvä. Tämä on sissisotaa.
- He ovat vihollisemme. - Ovatko?
Ajattelin, että Stevellä oli synnynnäinen pakkomielle kukistaa IBM.
Toisaalta se oli ymmärrettävää. Siihen aikaan, ainakin mielestämme, -
IBM oli kuin Pentagon.
IBM:läiset nimittäin pukeutuivat samalla tavalla ja lauloivat yrityksen lauluja.
Olimme ruokottomia sekopäitä, jotka puuhastelivat tietokoneiden kanssa, -
joita IBM:läiset pitivät leluina. Mutta mitä he muka niistä tiesivät?
- Missä autosi on? - Myin sen.
1 350 taalaa, voimme jatkaa.
- Steve. - Mikä on vialla?
- En ehkä voi rakentaa näitä. - Woz, puhummehan samaa kieltä?
Dan ja Elizabeth, enhän puhu teidän mielestänne swahilia?
- Tulin kertomaan, että universumimme avautuu. - En siltikään usko voivani rakentaa niitä.
- Tiedäthän, että työskentelen välillä Hewlett-Packardille? - Entä sitten?
Isäni korosti, että he saavat keksintöni käyttöönsä ensimmäisinä.
- Mitä? - En mahda sille mitään, se on kirjattu sopimukseeni.
Hemmetti, Woz! Saamme tilaisuutemme, kohtalomme.
Nytkö meidän on luovutettava kaikki liikemiehille?
Steve... Olihan nimesi Steve?
Steve, kerroit tämän vempaimesi olevan tavallisille ihmisille.
Miksi ihmeessä tavalliset ihmiset haluaisivat tietokoneita?
Mitä?
He vihasivat sitä.
Steven hakiessa lainaa pankista, -
he olivat kuin eskimoita, joille olimme kauppaamassa jääkaappeja.
Toki Steve ei näyttänyt liikemieheltä, mutta kuka muka näytti?
Liikemiesten ja pankkiirien mielestä heidän kengilleen oltiin oksennettu, -
jos yritti saada heidät kiinnostumaan tietokoneiden myymisestä tavallisille ihmisille.
Miettikää sitä.
- Missä partasi on? - Kylpyhuoneessa. Ajoin sen pois.
Miksi?
Koska pankit eivät pidä parroista.
Kutsuimme itseämme Appleksi, ja aloitimme pienien tietokoneiden teon.
Minä, Steve ja hänen ystävänsä Elizabeth sekä Dan hikoilimme Steven vanhempien autotallissa.
Toisinaan on hyvä, että ei tiedä, kuinka hullua jokin on.
Sitä vain pelleilee niin kauan, kunnes Miken kaltainen henkilö tulee ihastelemaan.
- Steve Jobs? - Jobs.
Selvä, olen pahoillani. Mike Markula.
- Hei, Mike. Mitä kuuluu? - Hyvää.
Mies, joka toi intelligenssin Inteliin.
- Täällä ei saa polttaa. - Olen pahoillani.
Valentine sanoi, että saatat poiketa.
- Tervetuloa Apple Computersiin. - Kiitos. Täällä se siis on?
Etsinkin tällaista sijoitusmahdollisuutta.
Millaisista sijoitussummista oikein puhumme?
Taidamme aloittaa noin neljännes- miljoonalla, katsotaan mitä tapahtuu.
Anteeksi mitä?
- Neljännesmiljoonalla. Oletko Steve Wozniak? - Olen.
- Mike Markula. - Sijoitatte neljännesmiljoonan meihin?
- Kyllä. - Mikä juju tässä on takana?
- Ei jujua, pelkkää liiketoimintaa. - Se on itsessään jo juju, -
sillä tämä ei ole pelkkää liiketoimintaa. Tämä on oikeastaan hengellistä toimintaa.
Tässä on kyse kuolleen kulttuurin syrjäyttämisestä.
- Kuolleet jumalat. - Hyvä on.
Kyllä se sopii minulle, jos haluatte työskennellä autotallissa.
Tämä on kuitenkin hyvin tärkeä projekti.
Steve Wozniak on työntekijä numero yksi. Sinä olet kakkonen.
Hetkinen nyt.
Minä olen numero yksi.
- Woz? - Se sopii minulle.
- Minä olen numero yksi. - En minä mitään sanonut.
- En tarkoittanut mitään. - Sitten olen numero nolla.
- Woz, voit olla numero yksi. - Olen numero nolla. Sopiiko?
Vaikka asiat olivat muuttumassa hullunkuriseksi.
Riskipääomat, pankkiirit ja kaikki muut...
Erityisesti Steven asiat säilyivät kuitenkin ennallaan.
- En halua sitä, Steve. - Siitä tulee hyvä olo.
Woz, sinä ja minä.
Äitisi pyytä sinua nielemään tämän LSD-pillerin
Ei sinunkaan äitisi hyväksyisi tuota.
- Vie se pois siitä. - Älä viitsi. Kannattaisi olla varovainen.
Kulta, sinä ja minä. Otetaan pikku trippi?
- Ei kiitos, Steve. Ei. - Mikä teitä vaivaa?
Aivan kuin eläisin idioottijen ja palikoiden seurassa.
Sitä enemmän minulle.
Seison. Seison jonkin edessä.
Vehnäpellon edessä.
Kuulen klassista musiikkia. Kuuletteko tekin?
Kuuletteko? Johdan klassista musiikkia!
Kaikki liikkuu tuulen mukana.
Kaikki liikkuu niin kuin haluan.
Aivan kaikki.
Steve.
Kuinka pääsen kotiin?
- Ei täällä aivan kamalaa ole, kun ei tuule. - Niinkö?
Mikä tuo on?
Vielä yksi kuuden lava.
- Voi ei. - Mitä?
Mietin juuri Harvardia. Pääsen siitä yli.
Hei, Paul.
Olet aikataulussa. Mitä kuuluu?
- Hauska nähdä - Hei, Ed.
Oletko Bill?
Oletko sinä Ed?
Olen kirottu.
Allekirjoituspalkkio?
En ole koskaan antanut allekirjoitusbonusta.
Muissa sopimuksissa saamme aina allekirjoitusbonuksen.
- Muissa sopimuksissa? - Niin, muissa sopimuksissamme.
Enpä tiedä.
Hyvä on.
- Kaksi tuhatta. - Neljä tuhatta.
- Mitä? - Tietenkin.
Ed, tämä 15 dollarin rojalti -
jokaisesta 4K Altairin mukana myydystä BASICista ei ole hyväksyttävä.
Kerronpa sinulle jotain, poika. Minä en tee tällä tavoin kauppoja.
Erityisestikään en pidä siitä, että minua minulle sanelee ehtojaan joku pieni...
Ed, Ed, tässä ei ole kyse sellaisesta.
Tässä on kyse todellisuudesta.
Todellisuus on, että koneenne on nerokas, mutta se tarvitsee meidän ohjelmointikielemme.
Koska ilman sitä se on vain tinapurkki, johon syttyy valot.
Joten eiköhän tuplata rojaltit 15 dollarista 30 dollariin kopiolta.
Niihin aikoihin sain postikortteja näiltä kavereilta.
"Toivon että olisit täällä," ja muita sellaisia. Albuquerquessa, ihan varmasti.
Bill ja Paul asuivat jossain kurjassa motellissa -
esittäen kuin heillä olisi edes ajatus siitä, millaista on olla tietokonebisneksessä.
- Heureka. - Mitä?
Kehitin ohjelman jolla voi pelata blackjackia.
Chris, olet ollut täällä kaksi päivää ja sinä vain pelailet blackjackia?
- Niin, mitä sitten? - Nyt on siis töiden vuoro.
Voi luoja, ei. Ei Frank Sinatraa. Ei "Minun tieni".
Ei taas. Säästä meidät.
Paul, minä sijoitan 909 dollaria ja sinä 606, ja pidämme nimen Microsoft.
Kerroit Edille, että vuokraamme kokonaisen toimistorakennuksen?
Mitä, jos hänelle selviää että päämajamme -
on tuossa likaisessa motellissa, ja työtekijöinä kaksi opiskelijaa?
- Luuletko, että he ovat ilotyttöjä? - Tai sitten motellin tarkastajia.
Näin tuon yhden menevän sisään ja ulos viereisestä motellihuoneesta -
eilen varmaan noin tusina kertaa.
Voi, kulta.
- Lopetinko Harvardin tämän takia? - Sinähän halusit tyyliä.
- Joten sait sitä. - Anna tulla, kulta.
Lopeta valitus tai mene hakemaan meille se pizza.
Voi, kulta, anna tulla. Kyllä!
MICROSOFTIN ENSIMMÄINEN TOIMISTO ALBUQUERQUE 1977
Ylös, ulos ja lenkille. Herätys. Puoli kymmenen tapaaminen on täällä.
Jätit luottokorttisi taas eilen ravintolaan.
Se on jo kolmas kerta tässä kuussa. Hotelli Dallasissa soitti ja sanoi -
sinun jättäneen pukusi huoneeseen kirjauduttuasi ulos.
Hertz soitti, ja he sanoivat, etteivät vuoraa sinulle enää koskaan autoa.
Kaksi uutta ylinopeussakkoa postilaatikossa, ja pese hiuksesi.
Ei, kampaa hiuksesi, pese ne myöhemmin ja vaihda paitasi.
Se on tuolla.
Meillä on tapaaminen kello 9:30 yrityksenne pääjohtajan, herra Gatesin kanssa.
Herra Gates?
Unohdin kertoa sinulle. Paul jätti viestin. Hän käski sanoa, -
että jos joudut taas tänään putkaan, niin olet omillasi.
Joudut etsimään jonkun muun maksamaan takuut puolestasi.
Onko selvä?
- Bill, eikö tämä ole Paulin auto? - Tajusin juuri jotain.
Kuntoilu on huonoksi terveydellesi.
Otetaan vaikka normaali syke 70 kertaa minuutissa, -
joka kerrotaan keskimääräisellä iällä, joka on 75 vuotta.
- Liikaa nopeutta, Bill. - Se tekee...
70 kertaa 60 minuuttia kertaa 24 tuntia kertaa 365 päivää.
- Ihan totta! - Se tekee 37 miljoonaa sydämenlyöntiä -
- kertaa 75 vuotta. - Hidasta!
Hei, Chris. Katso.
Bill.
Ei missään nimessä.
Bill.
- Avaimet ovat paikoillaan. - En tiedä, onko tämä kovin hyvä idea, Bill.
Tulisitko nyt alas sieltä? Tule nyt.
Luulen, että tätä ohjataan näillä polkimilla ja noilla vivuilla.
Ei, Bill. Tule pois.
Älä huolehdi.
Paikoillanne. Valmiit.
Nyt.
Sinä häviät.
En varmasti häviä.
Microsoft? Kukaan ei ollut koskaan kuullutkaan siitä -
tai Bill Gatesista. He eivät olleet mitään.
Niinhän me muutkin olimme. Se sopi meille täydellisesti, -
koska kaikilla kunnioitetuilla, suoran linjan miehillä -
oli kiire tehdessään olla sitä, mitä he aina olivat, kunnollisia.
Se tarkoitti, että me muut saimme juosta ympäriinsä kuin hullut, -
ja sitähän me teimme parhaiten.
Kaipaan niitä aikoja.
Puskutraktori?
Kenen tämä Apple Computer oikein on?
- Ajoit puskutraktorilla päin autoani, Bill? - Anteeksi.
Aloimme etsiä yritystä, jolla olisi tarvitsemamme ohjelmisto.
Löysimme ainoastaan pienen yrityksen Albuquerqusta, Uudesta Mexicosta.
Tässä lukee, että Apple haluaa 21 000 dollarin arvoisen sopimuksen BASICin lisensoimiseksi.
Tiedätkö, mitä tämä tarkoittaa, Paul?
Tiedän. Haluamme epätoivoisesti tehdä bisnestä.
Olemme lähes konkurssissa, ja mikä pahempaa, olemme Albuquerquessa.
Ostin juuri tämän auton, Bill. En voi uskoa sinua.
- Perhanan puskutraktori? - Olen pahoillani.
Tämä taitaa tarkoittaa, että Kaliforniassa on todella tapahtumassa jotain.
TIETOKONEMESSUT SAN FRANCISCO 1977
- Varttia vaille kuusi. - Aamulla vai illalla?
Aukeaa viidentoista minuutin päästä.
Olen niin väsynyt, etten näe kunnolla.
Entä jos he saavat tietää, että teimme näitä tietokoneita vain kolme, -
mutta käyttäydymme kuin meillä olisi koko tuotantolinja täynnä näitä?
- Mitä sitten? - Hei, Woz. Älä nuku siellä kojussa. Sotket koko paikan.
Steve, yhtäkkiä teemme enemmän töitä kuin isämme, -
joille nauroimme, koska he tekivät niin paljon töitä. En tajua tätä.
- Tule. On vaihdettava vaatteita. - Vaihtaa mitä?
Ovet avautuvat viidentoista minuutin kuluttua.
Voi luoja.
- Steve. - Mitä?
- Ei mitään.
- Ihan kuin minulla olisi pakko olla viikset? - Puku. Ostit jopa puvun.
Kaksi minuuttia vaille kymmenen.
- Luuletko kenenkään tulevan? - Mistä minä sen tietäisin?
Totta kai he tulevat. En tiedä. Ehkä.
Onko solmioni hyvin?
On se.
Uskomatonta. Se oli käytännössä kuin olisi rocktähti tai jotain.
Ihmiset parveilevat katsomaan tätä ihmeellistä konetta, -
jossa on 62 sirua ja integroidut piirit, jotka tekevät kaikki nämä värit.
Kovamuovinen kotelo. Ette ole koskaan nähnyt tällaista.
- 65.02 ja nousee. - Päihitimme heidät.
Kun Microsoftin pojat ilmestyivät...
Mistä olisimme voineet tietää, keitä he olivat? He vain seisoivat siellä -
katsomassa tyhjää Altairin kojua toisella puolella ja meitä toisella.
- Kumman sinä olisit valinnut? - Hei, mitä kuuluu?
- Mitä kuuluu? - Olen Bill Gates.
- Hei. - Microsoftin toimitusjohtaja.
- Hauska tavata. Meillä oli laatikko... - Microsoft, me suunnittelemme
Oli hauska tavata.
- Hei, Steve. - Hei, John.
Anteeksi. Anteeksi.
Ei. Tule tänne.
- Ehkä hän ei kuullut sinua. - Ehkä.
Ensimmäistä kertaa elämässäni ihmiset tulevat minun luokseni, enkä minä heidän luokseen.
Tämä on aivan mielettömän upeaa.
Se oli outoa aikaa.
Apple II teki ihmiset hulluiksi. En pysynyt vauhdissa mukana.
Yritys laajeni niin nopeasti, etten tuntenut puoliakaan siellä töissä olevista ihmisistä.
Steve sai paljon ihmisiä, vanhempiakin ihmisiä, -
kohdistamaan mielenkiintonsa itseensä, se oli ihmeellistä.
Tavallaan minuunkin. Ihmiset jopa tiesivät, kuka olin.
Sen olisi pitänyt olla hauskaa, mutta kaiken hyvän mukana tuli myös pahaa.
Voi ei. Joko taas...
Mitä? Mitä?
Mistä sinä oikein puhut? Miten niin ei ole sinun lapsesi?
- Mistä tiedän, että se on minun lapseni? - Sinä tiedät. Saakeli, kyllä sinä tiedät.
Steve, Olen toisella kuulla raskaana. Kenen muun kanssa olen muka ollut?
Tee, mitä haluat. Haluat olla äiti? Siitä vain.
- Mutta lapsi ei ole minun. - On se. On se.
Paskiainen!
- Mitä he sanoivat? - Hei, Steve. Katso tätä.
Carl sai BASICiin sen pariteetin...
Teille ei makseta pelleinä olemisesta!
Tai ehkä maksetaan. Ehkä se on ongelma.
- Teidän pitäisi kirjoittaa ohjelmia. - Steve, olimme vain tekemässä...
Tarvitsen lahjakkaita ihmisiä. Tarvitsen taiteilijoita!
Mitä muuta te hemmetin idiootit olette kuin kellokortin leimaavia luusereita?
Tässä on toinen suosituskirje.
Herra Brewster, olemme käsitelleet hakemustanne, -
ja huomaan, että teillä on paljon kokemusta keskustietokoneista.
Kuusi vuotta. Itse asiassa -
kuusi ja puoli.
Steve? En tiedä, oletko tavannut Steve Jobsia.
Kyllä. En. Mukava tavata sinut.
Olit markkinointialalla, eikö niin?
Se oli ennen ohjelmointia. Kyllä.
Otin iltakursseja San José Statessa.
Vaikutat IBM-tyypiltä.
En. Mutta sain mahdollisuuden college-aikana päästä heidän haastateltavakseen.
He pitivät minusta ja lennättivät minut idässä olevaan pääkonttoriinsa.
Niin varmasti pitivätkin.
Kyllä, olin siellä.
Olin yksi noin tusinasta ihmisestä, jotka he värväsivät.
Oletko neitsyt?
Steve, älä viitsi.
- Mitä? Olenko mitä? - Oletko neitsyt?
En.
- Kuinka vanha olit, kun pääsit ensi kertaa pukille? - Minä... Minä en...
- Steve, jättäisitkö hänet rauhaan? - Esitin sinulle kysymyksen.
Olemme vaimoni kanssa olleet naimisissa siitä asti kun päätimme lukion.
En kysynyt vaimostasi.
Olet vielä neitsyt. Luulet vain, ettet ole.
Sinä et sovi tänne.
Miksi tuhlaat aikaamme?
Minä...
Selvä, minä testaan sen.
Steve. Teit hänestä selvää jälkeä.
Woz, tällä hetkellä tekemisemme -
muistuttaa tavallaan -
ovien avaamista. Joka päivä.
Jos avaa väärän oven, sieltä syöksyy kimppuun kaikkea pahaa.
Pitää varoa, minkä oven avaa.
- Haluatko minun pyytävän häneltä anteeksi? - Hän taisi lähteä jo.
Steve, on varmaan välillä vaikeaa sietää minua.
Mutta minullakin on usein vaikeuksia sietää sinua.
Välillä sinusta puhutaan kaikenlaista.
En kuuntele niitä puheita, koska tunnen sinut.
Annan sinulle anteeksi, koska olemme ystäviä.
Se on sen arvoista.
On se sen arvoista.
Noin viisi vuotta Harvardista päästyäni -
Bill soitti minulle ja kysyi: "Haluatko tulla minun ja Paulin kanssa töihin?"
Heillä oli pikkufirma, jota he kutsuivat nimellä Microsoft.
Aluksi ajattelin, etten todellakaan kaipaa lisää harmeja.
Mutta sitten aloin miettiä asiaa.
Mikä on selviämisen avain? Itsensä tarpeelliseksi tekeminen.
Saamalla toiset tarvitsemaan jotain, mitä itsellä on tarjota.
Silloin he eivät voi kääntyä kenenkään muun puoleen.
Juuri nyt olemme kuolleita.
- Kukaan ei tarvitse meitä. - Joten heidät on saatava tarvitsemaan meitä?
Olemme niin pieniä, ettei meillä ole väliä.
Meidät voitaisiin pyyhkäistä olemattomiin, eikä kukaan huomaisi sitä.
Tiedättekö, mitä mafiassa sanotaan?
Pidä ystävät lähellä, mutta vihollisesi lähempänä.
Mistä vihollisista puhut?
Täällä on tulossa täysiä oksennuspusseja.
- Hän on sairas. - Täysi lasti tulossa. Mitä kuuluu?
MIAMIN LENTOKENTTÄ
Tulkaa.
- Unohdin solmioni. - Hienoa, Bill. Olemme jo myöhässä.
Hei, mitä kuuluu? 10 dollaria solmiostasi. Saat 20.
30 dollaria. Myy nyt. 30 dollaria solmiostasi.
Ostitko sen halpahallista? Auttaisit nyt meitä. Ole kiltti.
Siihen mennessä Bill oli jo ymmärtänyt, -
että meidän oli mentävä suoraan pedon kitaan. Pedoista pelottavimman, IBM:n.
Silloin IBM oli kuin hunnien Attilan, -
Tšingis-kaanin ja Vlad Seivästäjän ruumiillistuma.
Mutta me aioimme saada heidät rakastamaan meitä.
Hyvät herrat, tervetuloa. Hieno solmio.
- Kiitos. - Olemme täällä.
Paitamme ovat yhtä valkeita kuin heidänkin.
- Uskomme, että meillä on tarvitsemanne. - Alku sekin.
Tiedämme, että IBM perusti tämän paikan kilpaillakseen Applea vastaan.
Suunnittelette henkilökohtaista tietokonetta, joka murskaisi heidät.
Tarjoamme teille käyttöjärjestelmää.
Millaista käyttöjärjestelmää?
Sen nimi on -
DOS.
Tämä on upeaa. Eikä vain upeaa, vaan historiallista.
Tästä pitäisi kertoa historiankirjoissa.
Tämän pitäisi olla kehystettynä kansallismuseossa.
Tällä hetkellä syntyi -
pohja yhdelle maailman kaikkien aikojen suurimmista omaisuuksista.
Bill Gates on maailman rikkain mies -
tuon huoneen tapahtumien ansiosta.
Haluatteko kuulla vielä jotain?
Eihän se täyttä hölynpölyä ollut, mutta meillä ei ollut mitään.
Ei yhtään mitään.
Olimme siellä puvuissamme -
väittämässä IBM:lle, että meillä oli ratkaisu heidän ongelmiinsa.
DOS? Disk Operating System? (levykäyttöjärjestelmä)
Että saisimme ne biljoonat IBM-tietokoneet toimimaan?
Emme omistaneet edes mitään sen kaltaista, mitä Bill kauppasi.
Emme yhtikäs mitään.
Emme tietenkään halua suoraan vain myydä sitä teille.
Haluamme lisensoida sen teille.
- Haluatteko säilyttää omistussuhteen? - Haluamme.
Tulothan tulevat itse tietokoneista, -
eivät ohjelmistoista.
Se ei ole ongelma.
Vielä yksi asia. Meidän täytyy saada -
myydä sitä muille valmistajille.
Mutta oli yksi pieni ongelma.
Bill, miksi väitit heille, että meillä on käyttöjärjestelmä?
Meillä ei ole mitään myytävää. Olemme mennyttä kalua.
- Emmekä ole. Sinä teet ihmeen. - Niin tietenkin.
Sinähän sanoit tuntevasi miehen, joka myisi meille käyttöjärjestelmän.
Sanoin, että tavallaan tunnen hänet.
Tavallaanko? Kuulit kyllä. Älä ala hangata vastaan. Lupasin IBM:lle.
Tavallaan.
- Ole hyvä. - Kiitos.
SEATTLEN TIETOKONEYHTIÖ
Haluat siis ostaa käyttöjärjestelmäni.
Niin.
Miksi?
En tiedä itsekään. Ajattelimme vain, että voisimme -
- hieman muutella sitä ja myydä eteenpäin. - Kenelle?
Neuvottelemme muutamien asiakkaiden kanssa.
Muutamat eivät halua nimiään mainittavan.
He vaativat meitä allekirjoittamaan vaitiolosopimuksen.
- Mitä tarjoatte meille? - 50 000.
- Dollariako? - Dollaria.
- Huolestuttaako? - Koko elämäni on vaakalaudalla. Ei tietenkään huolestuta.
IBM on takanamme.
IBM. Kun sitä oikein miettii, -
niin miksi IBM tekisi sopimuksen tällaisten pellejen kanssa?
Koska he ovat menestyneitä, Ballmer.
Menestys on kiusankappale. Se saa viisaat uskomaan olevansa voittamattomia.
No?
Veikö kissa kielesi?
Kuuletteko rahan äänen? Rahan karjunnan.
Joka puolelta satoi rahaa.
Miljoonia miljoonien perään.
Vain siksi, että ostimme sen tyypin käyttöjärjestelmän 50 000 dollarilla.
Se käynnisti maailmanlaajuisen rikkauden, -
jollaista ei ollut ennen nähty.
Mutta tiedättekö mitä?
Se, että on rikas, ei välttämättä tarkoita samaa kuin olla suosittu.
- Hei, olen Bill Gates. - Hei.
Mitä...
- Hei. - Sinun pitäisi katsoa eteesi.
Sinulla on varmaan laaja kaista.
- Anteeksi mitä? - Mitä teet myöhemmin?
Kuka tuo ääliö on?
Hyvin hoidettu, hurmuri.
Kun olimme Paulin kanssa kymppiluokalla Lakesidella, -
järjestimme itsemme koulun koneella samoille tunneille parhaiden tyttöjen kanssa.
Sen jälkeen onkin ollut pelkkää alamäkeä.
Pitäisi kävellä pankkikirja ketjusta roikkuen.
Tai ehkä sinun ei pitäisi huutaa alaisillesi.
Tytöt eivät pidä huutamisesta. He pitävät hillityistä.
Niinkö, Ballmer? Miten voi oppia olemaan hillitty?
En minä tiedä. Näit Lauantai-illan huuman. Travolta on sellainen.
MATKALLA RIKKAUKSIIN
APPLE AIKOO PYSYÄ JA VAHVASTI
Haluan toivottaa teidät tervetulleiksi Apple Computersin uuteen pääkonttoriin ja kotiin.
Aivan yhtäkkiä Steve oli iso tähti.
Ihmiset kuuntelivat hänen jokaista sanaansa, -
aivan kuin he olisivat innoissaan vain hänen lähellä olemisestaan.
Kiitän, että olette liittyneet seuraamme tänä kauniina päivänä, -
ja autatte meitä pysäyttämään huhut ennen kuin ne leviävät.
Huhut ovat totta. Hyvät naiset ja herrat, uusi pääjohtajamme, John Sculley.
Totta puhuen, olin täysin tyytyväinen Pepsi-Colan puheenjohtajana, -
kunnes Steve Jobs tuli ja sanoi:
"Haluatko myydä sokerivettä lopun ikääsi vai haluatko tehdä historiaa?"
- Tiedän. - Operaattori.
- Tarvitsen tietoja Oregonista. - Hyvä on, odottakaa hetki.
Steve, minulla on asiaa. En tiedä, kuinka olla tällaisessa tilanteessa.
- Ihan kohta. - Steve, tarkoitan tätä osakejuttua.
Sata miljoonaa dollaria? Mitä 116 miljoonalla dollarilla tekee?
- Kohta! - En ajattele rikkaasti. Tiedän monia, jotka ajattelevat, mutta minä en.
Ehkä siihen voi oppia, mutta sata miljoonaa. Siinä on paljon oppimista.
Ennen kaikkea tätä minulla tuskin oli ruokarahaa.
Meidän olisi pitänyt antaa osakkeita muille, Steve.
Danille esimerkiksi. Dan on ollut kanssamme alusta asti, -
etkä antanut hänelle mitään.
Steve.
- Annan Danille osan osakkeistani. - Onko Arlene siellä?
Asiat on tehtävä oikein.
Arlene? Hyvä on. Puhutaan tästä lapsesta.
Steve, mitä sinä välität, minkä nimen annan lapselle?
Koska en halua, että annat hänelle nimeksi Sateenkaari.
Tai Orisha tai Ravi Shankar tai mitään sen tapaista.
Steve, ei nyt.
Milloin helvetissä sitten voin soittaa? Joka kerta, kun yritän...
Steve.
ALL-ONE KOMMUUNI OREGON
- Haluatko, että otan sen? - Kiitos.
- Hei. - Hei.
Tulin vain katsomaan, että kaikki on kunnossa.
- Onko kaikki kunnossa? - On, kiitos.
Ja tulin -
varmistamaan, ettet anna sille mitään outoa nimeä.
Mitä vikaa Orishassa on?
Tai Sunshine tai Purity?
Lapsilla on tässä maailmassa tarpeeksi vaikeaa olla tietämättä, mihin kuluvat.
Nimi voi leimata lapsen.
Leimata sen ulkopuoliseksi.
Ei "sen". Hänet.
Hänet.
Lisa.
Hyvä on.
Hän on sinunkin tyttäresi.
Arlene, ei aloiteta tätä taas.
Et vain elä elämääsi.
Muutat sitä, muotoilet sitä, annat sille oman merkkisi.
Sen vuoksi, tottukaa tähän nimeen.
Lisa sen tekee.
Se tietokone oli ensimmäinen iso projektimme Applella.
Jotkut ihmettelevät vieläkin, miksi Steve vaati tuota nimeä.
Haluat antaa tietokoneelle nimeksi Lisa?
Eikö se ole lapsesi...
Tarkoitan...
Mikä hänen nimensä oli? Arlene. Eikö se ole Arlenen lapsen nimi?
Muilla täällä on Lisa-nimisiä tyttäriä.
Steve, sinulla on lapsi, josta et halua edes puhua.
- Se vaikuttaa vähän... - Vähän miltä?
Meidän on ajateltava itseämme taitelijoina.
Kuten Picasso sanoi:
"Hyvät taiteilijat kopioivat. Suuret taiteilijat varastavat."
Tässä se, keneltä halusimme varastaa. Xerox.
He kehittivät salassa tätä uskomatonta juttua, -
hiirtä ja grafiikkaa näytöllä pelkkien numerosarjojen sijasta.
Mutta kun nuo kalifornialaiset insinöörit menivät New Yorkiin -
esittelemään tätä hienoa tuotetta Xeroxin rahakirstuille, -
nuo johtavat eivät ymmärtäneet, mitä he olivat katsomassa.
Viis hiirestä. Aivan kuin joku olisi heittänyt kokoushuoneen pöydälle kuolleen rotan.
Hiiri.
Haluatte Xeroxin harkitsevan jotain hiireksi kutsuttavaa?
XEROX PALO ALTON TUTKIMUSKESKUS
Tässä näette Steven nerokkuuden.
Hän suostutteli Xeroxin näyttämään meille kaikki nämä uskomattomat jutut, -
mitä heidän Kalifornian tyyppinsä olivat kehittäneet. Ne tyypit raivostuivat.
Voi luoja.
Mennään.
Tuntui, kuin kuuluisin mongolijoukkoon, -
joka ryöstää ja rosvoaan viattomat kyläläiset.
Ei. Tämä on älytöntä.
Me vain ojennamme hänelle kaiken.
Me loimme hiiren ja kaiken muun, ja nyt nämä New Yorkin idiootit -
haluavat näyttää sen kaiken Steve Jobsille. En tee sitä.
Hei, olen Steve Jobs.
Pyytäisin teitä vastaamaan muutamaan kysymykseen koskien kehittämäänne juttua.
Graafinen käyttöliittymä?
- Ei tämä satu. - Niinhän sinä luulet.
- Mitä haluatte tietää? - Kuinka se...
Mikä on kannan pituus? Onko se kokonaisluku vai yhdistelmä?
Voiko käyttöliittymäänne muuntaa ajettaviksi koodeiksi?
- Minä tajusin sen. Tajusin sen, Stevie. - Mikä on keskimmäinen...
Aika siistiä, vai mitä?
Klik, olet tuolla.
Klik, olet jossain muualla.
Tämä graafinen käyttöliittymä oli siihen aikaan kuin ihme, ja me saimme sen.
Steve sai sen Xeroxilta, joka vain ojensi sen kaiken meille touhuamista varten.
Kuin rikkaat ihmiset antavat vanhoja romujaan Pelastusarmeijalle.
Tämä romu vain osoittautui Rembrandtiksi.
Noin sadan miljardin dollarin arvoinen varaslähtö.
Apple teki tonneittain rahaa. Se oli upeaa.
Minä tietysti aloin olla järjetön. Kaikki oli vain hauskaa ja pelaamista.
Aloin ostella tosi kalliita leluja.
Minä ja lentokoneeni.
Ainoa ongelma oli, etten ollut niin hyvä pilotti kuin luulin.
Kun tietokone menee nurin niin se taitaa olla eri juttu, kuin jos lentokone menee nurin.
Et halua tietää.
Hei, Steve. Tulitko juuri nyt?
En. Olin ulkopuolella puhumassa lääkärin kanssa.
Etkö muista meidän puhelleen kymmenen minuuttia sitten?
- Puhuimmeko me? - Puhuimme.
Hei, kovalevyni hajosi.
Tietokonemies, jolla on muistiongelmia.
Se on kaikkein oudointa. Siellä on osa elämästä, -
mutta siitä ei vain tiedä. Se tekee sinut hulluksi.
Hei.
Hei!
Paul! Simonyi, hae Matthews.
Ballmer, tule tänne.
- Mitä nyt? - Tämä on todella hälyttävää.
Applen uusi tietokone, Lisa. Olemme mennyttä.
Olen nähnyt yhden tällaisen. Sen grafiikat ja käyttöjärjestelmä -
se saa tuotteemme IMB:lle näyttämään vuosikymmenen vanhentuneena.
- Haluan sen. - Mitä tarkoitat, sinä haluat sen?
- Se on Applen. Emme voi mennä ja varastaa sitä. - Et kuuntele minua. Haluan sen.
Viimeinen kuulutus lennolle TWA 2684 San Jose. Viimeinen kuulutus.
- 50 taalaa vetoa, että hän myöhästyy. - Sovittu.
- Kannattaisi hankkia autoradio, Bill. - En osaa valita...
- Yksi liikennetiedotus. - Odottakaa!
- Olemme tällä lennolla. - Olen pahoillani. Kone on jo kiitoradalla.
Neiti, minkälaista palvelua tämä oikein on?
Olen pahoillani. Mikään ei saa konetta palaamaan portille.
Kyllä on. Tahdonvoima. Minä tahdon tuon koneen kääntyvän takaisin.
- Todellako? - Todellakin.
Oletteko tietoinen, että tänään salkussani on tietokonekielikoodeja?
- Tiedättekö, mitä ne tekevät? - Enpä taida tietää.
Ne suojelevat viruksilta. Oletettavasti tiedätte viruksista?
- Käyn kyllä lääkärillä. - Tarkoitan tietokoneviruksia.
Aivan, luin niistä artikkelin hiljattain.
- Ne voivat pyyhkiä tyhjäksi koko tietokoneen. - Koko tietokonejärjestelmän.
Niin kuin sen, joka on siellä terminaalissa, niin kuin lentokoneessa olevan, -
niin kuin kaikissa yhtiönne koneissa, ja niin kuin lennonohjaustornissa olevat.
Kysynkin siis teiltä, oletteko valmis ottamaan vastuun teoistanne, -
jos minä en saa tätä tietoa tuohon koneeseen?
Voi luoja, hänen maineensa muiden vaivaamisesta on aukoton.
- Hän todellakin myöhästyi lennolta. - Tässä puhuu kapteeninne.
Meidän on palattava takaisin portille muutamaksi minuutiksi. Ei mitään vakavaa.
Lippunne, kiitos.
- Sinulla on liput, eikö? - Ei, annoin ne sinulle.
Bill, autossa.
Näiden tyyppien täytyy olla 50 kertaa isompia kuin me olemme.
"Hyvät taiteilijat kopioivat. Suuret taiteilijat varastavat."
- Niinkö? Kuka niin sanoi? - Joku taiteilija. Taisi olla Van Gogh.
Hei, katsopa tuota.
Kaveri. Olisiko nyt aika raiskata ja ryövätä?
Oletko varma, että nämä Microsoftin pojat kannattaa päästää tänne?
Meillä on sivistys. Heillä ei ole.
Ei makua. Ei omaperäistä ajattelukykyä.
Mutta heistä voi olla hyötyä.
Nyt on esityksen aika.
Tervetuloa Appleen.
Bill.
Hauska tavata. Kiitoksia että tulit. Steve.
- Miten menee, Steve? - Hienoa että olet täällä. Paul. Steve Jobs.
- Hei. Charles Simonyi. - Tulkaa peremmälle, esittelen teidät.
Tässä on Gilmore. Hän on yksi huippuohjelmoijistamme.
Hän on lojaali mies. Tätä tehdäksesi tarvitset lojaalisuutta.
- Täydellistä lojaalisuutta, vai mitä? - Niin olisi tarkoitus, Steve.
Tätä tietä. Macintosh-tiimi. Se on enemmänkin kuin perhe.
Kaikki muut ovat ulkopuolisia.
- Mistä tuossa merirosvojutussa on kyse? - Mitä olen aina sanonut?
Parempi olla merirosvo kuin liittyä laivastoon.
- Oletko sinä merirosvo? - Olen. Aivan varmasti, Steve.
Olen ollut hereillä 52 tuntia yhtäjaksoisesti.
Lojaalisuus.
Aion näyttää teille tulevaisuuden.
Se on huippusalainen. Vielä noin -
vuosi, ennen kuin se on valmis esittelyyn.
Lopullinen, mielettömän upea -
taiteen ja tieteen yhteensulautuminen.
- Sen nimi on Macintosh. - Tämä ei varmasti ole Lisa.
Tuo on graafinen käyttöliittymä.
En ymmärrä. Miten tietokone käsittelee hiiren kursorin näytön?
Laitteistolla ei ole mitään tekemistä hiiren kanssa. Kaikki se on ohjelmistossa.
- Riittää. - Anteeksi, Steve.
Ei ole mitään järkeä kiduttaa vieraitamme -
asioilla, joita he eivät voi saada.
Taulukkolaskennassa on aukkoja, Steve.
Me voimme auttaa sinua.
90 tuntia viikossa. Pidätkö t-paidasta? Aion antaa sen väelleni.
Osa heistä työskentelee jopa enemmän kuin 90 tuntia viikossa.
Meillä on moniohjelmisto tusinalle eri käyttöalustalle.
Kenestäkään ei ole meille vastusta.
Enää ei voi olla pelkkiä työntekijöitä.
Ei, heidän on oltava ristiretkellä.
Se on kuin taide, tiede ja uskonto kaikki käärittynä yhteen.
Meillä on monityökalun käyttöliittymä. Sen voi suunnitella uudelleen Macintoshia varten.
Uudelleensuunnittelu. Uudelleensuunnittelu.
Täällä me olemme taiteilijoita.
Paikka, jossa jalostamaton sora menee sisään toisesta päästä -
ja tulee ulos toisesta. Piitaidetta.
IBM haluaa tulevaisuudessa kaikki juttumme.
IBM?
IBM... He ovat historiaa.
IBM on 1950-luvulla, Se on itseään täynnä oleva vihollinen luhistuvassa linnassa.
- Ja me hyökkäämme sinne. - Tiedän että IBM on vihollinen, Steve, -
mutta me voimme auttaa sinua.
Sinun ei tarvitse huolehtia IBM:stä.
Niinkö? Miksi sitten työskentelet heidän kanssaan?
Työskentelisin mieluummin sinun kanssasi.
Olemme mukana.
- Teemme työtä Applelle. - Pilailetko?
He lähettävät meille kolme prototyyppiä tietokoneesta, jonka juuri näimme. Macintosh.
Voi luoja. Päämme päällä liehuu merirosvo- lippu, ja hän antaa meille kruununjalokivet?
Kuka se merirosvo täällä oikein on?
Hän näkee mitä uskoo, ei toisin päin.
Emme ole hänen pahin ongelmansa.
Jos hän ei ole varovainen, hän tuhoaa koko paikan.
- Macintosh! Macintosh! - Macintosh on paras!
- Apple II on paras! - Mac on paras!
Jopa silloin kun sain muistini takaisin, asiat eivät olleet ennallaan.
En voinut uskoa, miten kaikki oli muuttunut.
Apple repi itseään palasiksi.
Steve oli jakanut sen kahteen leiriin.
Uusi Macintosh-ryhmä vastaan kaikki muut yrityksen henkilöt.
Steve, mitä hemmettiä tämä on?
Se on kuin perhe. Asiat muuttuvat sottaisiksi.
En ymmärrä tätä. Mac-väki on sodassa Apple II -väkeä vastaan?
- He sotivat toisiaan vastaan. - Uskomatonta, eikö vain?
Ihmiset pitävät siitä, että heitä ohjaillaan.
Mutta kukaan ei myönnä sitä.
En halua ohjata ketään, Steve. Tämä ei ole enää hauskaa.
Ehkä hauskuus onkin elämän sirpaleita lahjapaketissa.
En kerro vitsejä enää. Kerroin sinulle kauan sitten, että pidän vitseistä.
Steve! Hyvästi. Lopetan työt Applella.
- Oliko tämä nyt vitsi? - Ei, menen takaisin collegeen.
Woz. Mitä aiot tehdä? En usko sen olevan hyvä ajatus.
Nykyään olen yrittänyt vain hillitä sinua, koska olet törmäämässä seinään.
Woz!
- Pyysinkö sinulta mestarillisuutta? - Steve.
Olen pyytänyt sinulta neroutta, ja saan tämän?
Steve, älä viitsi.
Steve, ei taas.
Kello on kolme aamulla. En jaksa puolustaa keskeneräistä työtä.
Koska sinulla ei ole mitään, mitä puolustella.
Haluan kauneutta, en osaamattomuutta.
Kuunteletko?
- Kuunteletko sinä? - Kuuntelen! Olen kyllästynyt hyväksikäyttöön.
Et osaa muuta. Revit ihmiset rikki, saat raivokohtauksia.
- Senkin surkea kusipää. - Mitä te teette? Rauhoittukaa.
Tiedän, että olemme olleet taistelussa, -
ja kuten kaikissa taisteluissa, meillekin on tullut menetyksiä.
Mutta tänään on juhlimisen aika.
Macintosh.
On aika kastaa -
meidän kaikkien pieni Macintosh.
Lapsemme.
- Onneksi olkoon. - Onneksi olkoon.
Todelliset taiteilijat saavat aikaan.
Tässä firmassa, Applella, koko liiketoiminnassa -
me, te, Macintosh-tiimi, olemme ainoat todelliset taiteilijat.
Unohtakaa Apple, unohtakaa Lisa.
On vain me. Macintosh-tiimi.
Meidät on valittu muuttamaan historiaa.
Carpe diem, tarttukaa hetkeen. On aika juhlia.
Hei, John.
Kuulitko saman kuin minäkin?
- Hei, mitä sanoit Stevestä? - Olen kurkkuani myöten täynnä häntä.
Mitä sanoit? Uskallatko puhua Stevestä tuolla tavalla?
Puhutko noin miehestä, joka ruokkii sinut?
- Miehestä joka ruokkii sinut? - Lopettakaa.
Lopettakaa.
- Rauhoittukaa. - Irrottakaa hänet.
- Pepsillä ei ollut koskaan tällaista. - Lopettakaa.
"Haluatko myydä sokerivettä lopun ikääsi?"
Steve, olen huolissani.
- Niinkö? - Tämänhetkisestä tilanteesta.
Kaikki "he vastaan me" -jutut. Macintosh vastaan Apple II.
Sinä et ymmärrä, John. Ihmiset tarvitsevat syyn.
Meillä jäi Vietnam kokematta. Tämä on meidän Vietnamimme.
- Se repii firman hajalle. - Luomisessa on oma tuskansa.
Jos haluaa nerokkuutta, saa hulluutta. Kolikolla on kaksi puolta.
Tiesit sen, kun toin sinut tänne.
Steve, jos et voi luottaa minuun, Jumala auttakoon sinua.
En puhunut luottamuksesta mitään, John.
On toinenkin ongelma.
- Arlene ja lapsi. - Se on minun asiani.
Ei ole enää. TIME-lehti tekee toisenkin jutun.
Et tarvitse huonoa julkisuutta. Emmekä mekään.
- Lapsi ei ole minun. - Steve, kävit isyystestissä.
Lapsi on sinun. Testi paljasti sen.
- Isyystestit ovat lähinnä vitsi. - Arlene haluaa 20 000 dollaria.
- Yhteensä, ei enempää. - Kiristystä.
Steve, sinulla on varaa. Anna, mitä hän pyytää.
- Sinun pitäisi antaa enemmän. - Ei se ole rahasta kiinni.
Mistä sitten?
En minä tiedä.
Äiti, tänne tuli mies.
Vuosiko siitä nyt on?
- Niin, on ollut kiireitä. - Varmasti.
- Miksi tulit? - En tiedä.
Tyttö näyttää todella hyvältä.
Sinun olisi pitänyt tulla katsomaan häntä.
- Olisit voinut tuoda hänet. - Steve.
Ole hyvä.
Kiitos.
Kiitos, Lisa.
- Steve Jobs tappaa meidät. Ballmer! - Niin?
Tämä softa on surkea. Täysin surkea.
- Windows piti olla myynnissä jo viime vuonna. - Olemme valmiina, herra Gates.
Miksi minun pitää tehdä tämä? Minulla on töitä. Tämä on typerää.
Tämä on hyvää PR:ää. Se tulee Wall Street Jounaliin.
- En tarvitse PR:ää. - Voitteko siirtyä vähän vasemmalle?
- Paidassanne on reikä. Kääntykää oikealle. - Olenko koulutettu hylje?
- Jos Apple osaa tehdä tämän, miksi emme me? - Mitä haluat meidän tekevän?
- Sen, mitä täytyy. - Mitä tarkoitat, Bill?
Windows pitää olla myynnissä ennen kuin lumi tulee.
- Olemme Seattlessa. Täällä ei sada lunta. - Ihan sama, Steve.
Herra Gates, ottaisitteko villapaitanne pois, se ei sovi taustaan.
Vihreä ja sininen eivät ole enää muodissa. Ei lainkaan.
Hikitahroja. Tämä on kamalaa.
- Minun pitäisi palata työhön. - Tiedän, olemme kohta valmiita.
Ja kolme, kaksi, yksi. Hymyä.
Kiireellinen viesti, herra Gates.
Kiitos. Ja mitä seuraavaksi?
Steve Jobs.
"Herra Jobs vaatii, että teidän pitää olla hänen toimistossaan tänä iltana."
Hän on tulossa vainoharhaiseksi meidän tekemisistämme.
Ehkä hänen pitäisikin olla.
Ei teidän tahdillanne.
Muistelen, että minulla on treffit Annin kanssa.
- Luulin, että hän on työmatkalla. - Niin hän onkin.
Miten teillä sitten voi olla treffit?
Menen elokuviin täällä, ja hän menee katsomaan samaa elokuvaa Denverissä.
Myöhemmin puhumme puhelimessa elokuvasta.
Hitto, en haluaisi nähdä, kun te kaksi harrastatte seksiä.
Te varastatte meiltä!
Steve, emme varasta teiltä. Älä väitäkään sellaista.
Mitä helvettiä te sitten teette? Kuulen jatkuvasti, että kehitätte sitä...
Miksi te sitä kutsuttekaan? Windowsiksi?
Aiotte kilpailla kanssamme?
- En aio tehdä mitään sinua vastaan. - Älä puhu paskaa!
Te ryöstitte softan Macin prototyypeistä! Luotin sinuun!
Jos haluat tietää, mitä kaikkea teemme, voin näyttää sen.
Outoa oli, että Steve Jobs oli ainoa kaveri, jolle Bill ei koskaan huutanut. Päinvastoin.
Steve käskisi Billin lentää luokseen ja sitten raivoaisi hänelle.
Bill, hän odottaisi Steven rauhoittuvan ja vakuuttaisi, ettei ollut mitään uhkaa, -
ja että tuo Windows oli lähinnä vain paljon melua tyhjästä.
Ja muutamaa tuntia myöhemmin kaikki olisi hyvin. Bill on siinä nero.
Siinäkö on kaikki, minkä parissa työskentelette?
Tietenkin.
- Niinkö? - Tiedätkö vielä mitä?
Luitko, mitä sanoin pari päivää sitten sanomalehtijutussa?
- En. Mitä sanoit? - Kunhan Macintosh tulee markkinoille, -
se on ainoa tietokone, minkä äidilleni haluaisin ostaa.
- Niinkö? - Niin.
Äidillesi vai?
- Mehän olemme kuin yksi suuri perhe? - Perhe?
Tiedäthän sen.
Perhe.
Steve, Steve, Steve, Steve!
Kerro minulle, milloin tästä tuli uskonto bisneksen sijaan?
Kiitos teille työpanoksestanne ja muistakaa, -
että se, mitä ensi vuonna teemme, -
muuttaa ihmisten tavat ajatella ja kommunikoida.
- Hei. - Nauttikaa siis vallankumouksesta, -
minkä yhdessä olemme luoneet ja katsokaa...
- Steve luulee, että IBM on vihollinen. - avautuu edessämme.
Hän ei ole ymmärtänyt sitä. Te olette vihollinen.
Mistä sinä puhut?
Windows on alkanut levitä yleiseen tietoisuuteen täällä päin.
Veit ideamme, Bill. Veit idean, pyörittelit sitä ja nyt väität sitä omaksesi.
Loukkaatko aina vieraitasi tällä tavoin?
Älkää tehkö virheitä.
Olemme yksi suuri perhe.
Ja osana sitä ovat ystävämme Microsoftilla.
Bill?
Hyvät naiset ja herrat, Bill Gates.
Lopuksi haluan näyttää teille ennakkona -
ihmeellisimmät filmillä näkemänne 60 sekuntia.
Ja näytämme sen ainoastaan kerran, Super Bowlissa.
Katsokaa siis, miten käsittelemme IBM:ää.
Tarkoitan toki isoveljeä.
Tuo mainos oli monin tavoin mielenkiintoinen.
Koska olimme Applella tässä hillittömässä menossa, -
ja heidän insinöörinsä purkivat kaikki nämä japanilaiset tietokoneet -
sisällään meidän ohjelmamme, Windowsin, ensimmäiset kopiot.
Se näytti paljon heidän tavaraltaan.
Jos minun olisi pitänyt valita hetki...
Hei, täällä tuntuu olevan aika pahoja virtauksia.
Kannattaako meidän jäädä tänne?
Joskus käsittelet ne, joskus siirrät ne syrjään.
Nyt ei ole aika siirtää niitä syrjään.
Me valloitamme.
Selvästi tein virheen.
Tein virheen.
Luotin.
Uskoin.
Perhe.
Ehkä mafiaperhe. Käännät selkäsi ja sinut kolkataan.
Miehemme tulivat Japanista mukanaan tämä NEC, -
ja se on täynnä Microsoftin ohjelmia, teidän ohjelmianne.
Ne ovat melkein identtisiä omiemme kanssa.
Joitain pieniä yhtäläisyyksiä saattaa olla, Steve.
Yhtäläisyyksiä?
- Sano suoraan varkaudeksi. - Steve, kaikissa autoissa on ratti, -
mutta kukaan ei väitä sen olevan heidän keksintönsä.
- Sinulla ja minulla oli sopimus. - Sinun kannattaisi lukea se tarkemmin.
Mitä tämä tarkoittaa?
On kuin olisi tekemisissä rukoilijasirkan kanssa.
Sinut vietellään ja syödään jälkeenpäin elävältä.
Herää jo!
Olemme kuin kaksi kaveria, joilla oli rikas naapuri, -
Xerox, joka jätti aina ulko-oven auki.
Hiivit sinne varastaaksesi TV:n. Kun pääset sinne, -
huomaatkin, että minä ehdin ensin. Minä sain saaliin, Steve!
Ja sinä raivoat?
"Tämä ei ole reilua, minä halusin varastaa sen ensin."
Olet myöhässä.
Olemme parempia kuin te.
- Ohjelmistomme on parempi. - Steve, se ei siis mene perille.
Sillä ei ole merkitystä.
Monessa asiassa tuntuu olevan se vihoviimeinen kerta.
Meillä se oli kun jälleen kokoonnuimme yhteen, -
kun Steve piti suuret juhlat 30-vuotispäivänsä kunniaksi.
Se vain oli yksi niitä asioita.
Kun yrität todella hartaasti saada asiat toimimaan.
Mutta jotenkin se ei vain onnistu. Ehkä se olisi pitänyt tietää koko ajan.
- Onko tuo todella Ella Fitzgerald? - Minulla ei ole aavistustakaan.
Kuulitko, minkälaista ruokaa täällä tarjoillaan?
- Lohitahnaa, vuohenjuustoa. - En minä sellaista voi syödä.
- Eikö lähdettäisi Dennyn paikkaan? - Onko Joan Baez hänen kanssaan?
Odota, kuka on Joan Baez?
- Iltaa. - John.
- Meidän on puhuttava. Se on tärkeää. - Hyvä on, John. Suokaa anteeksi.
Meillä on ongelma. Meitä on pyydetty kohottamaan Stevelle malja.
Minä? Stevelle malja? En missään tapauksessa. Kaiken tämän jälkeen? Ei puhettakaan.
John, älä edes kuvittele, minä Mike, sinä teet sen.
Viimeisten kuukausien jälkeen en oikein usko.
John, sinä teet sen.
- En missään tapauksessa, en todellakaan. - Mikset?
- Steve luulee, että olen hänen... - Luulee mitä?
Hyvät naiset ja herrat, kohottakaamme malja.
Merkittävälle miehelle.
Miehelle, joka toi minut tähän yhtiöön, -
jota ilman tätä iltaa ei olisi koskaan tullut.
Steve Jobs, todellinen tiennäyttäjä. Miehelle, joka näkee tulevaisuuteen.
- Steve. - Hyvää syntymäpäivä!
KOLME KUUKAUTTA MYÖHEMMIN SCULLEY EROTTI STEVE JOBSIN.
Outoa, joskus löydät asioita, jotka ovat sinulle tärkeämpiä -
kuin asiat, joita luulet tärkeiksi. Ymmärrätkö, mitä tarkoitan?
Ehkä se johtuu vanhenemisesta.
Kaverit hei, katsotaanpa mitä saimme aikaan.
Tuo on hyvä.
STEVE WOZNIAK OPETTAA TIETOTEKNIIKKAA JA RAHOITTAA BALETTIA
Se on totta.
Vertailemme auringon ja maan kokoeroja.
LISA ON NYKYISIN OSA STEVE JOBSIN UUTTA PERHETTÄ
VUONNA 1997 STEVE JOBS PALASI APPLEEN.
Hei, Steve. Luulen, että tästä tulee erittäin mielenkiintoista, me yhdessä.
Kyllä.
Näin on.
MICROSOFT OMISTAA NYT OSAN APPLE COMPUTERISTA
BILL GATES ON TÄLLÄ HETKELLÄ MAAILMAN RIKKAIN MIES